Гео Милев
Кръст

chitanka.info

Откога си се, моме, покалугерила…

Като утеха лишна само

— сред трезвена планинска шир —

обсажда черен манастир

днес хубостта ти с кръст и камък…

(„Безимен камък в мъртва шир.“)

Оплакват вечерни камбани

на твойта младост мъртвий сън;

кого зове — зов: жаден звън —

във твойта гръд от страст наляна…

(„Последен без пробуда сън.“)

Но ти под расото си гола

— и вътре в тебе зноен пръст

те тласка към любов — накръст

вселената с копнеж пробола…

(„Над мене шепа черна пръст.“)

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.